Къде сме?
Химико! - Добре съм.
Местоположение потвърдено: Порта към ада!
Годенико мой!
Страхотно! Водата свети.
Годенико мой!
Химико!
- Нобунага, Химико!
Лошо! Не можем да задържим височина! Пригответе се за сблъсък!
Отшелникът, права позиция.
Ще мина през всичко, което ми се опълчи!
Каквото и да е, аз ще успея!
SugoiFanSubs представя
ГЛУПАКЪТ НОБУНАГА
Ще премина отвъд този свят!
Срещнах те сред хаоса на вятъра.
Ако съдбата ни е да бъдем едно,
ще се опълча дори и на Бог,
за да можем да живеем заедно…
Бушуващият огън излиза извън контрол!
Подсилва решителността ми.
Моята смелост, любовта на приятелите ми -
те ще ме водят към бъдеще с бури и светкавици.
Бързо, счупи печата! Дай на тази земя нов живот!
Премини отвъд! По-силно! По-високо!
Остани постоянен.
Любовта ни ще бъде изгарящият огън
и аз няма да се отделя от теб.
Ще заложа живота си, за да защитавам теб, защото ти си
единствената светлина в моя мрак.
Епизод 17 ОТШЕЛНИКЪТ
Сините пламъци показват, че това е свещено място,
където лей линиите се срещат.
Най-накрая се събуди.
Не се претоварвай. Азучи ще дойде съвсем скоро.
Разбирам.
Студено ли ти е? Съжалявам.
Скоро ще се сгрея. Използвах прекалено много сила.
Годенико мой.
Какво ли е станало с Мицухиде и Цезар?
Не знам. - Не се ли притесняваш?
Ако притеснението може да спасява, щях да се притеснявам цял ден.
Но те ще са добре. Надали ще умрат толкова лесно.
Така ли…
Какви са тези знаци?
Това е Източната котва на Стълбата към небето.
Свързана е със село Домреми, Западната котва.
Видях огромна постройка под езерото.
Тя активира Стълбата към небето.
Малко хора знаят за съществуването й.
Дори така да е, това място ми изглежда много познато…
Ти и аз се запознахме тук преди време.
Няма видими наранявания, но е много слаба.
Оставете я на мен. Запознат съм с човешката физиология.
Ако диагнозата ми е вярна,
болестта на Химико е свързана с лей линиите.
Извинете ме.
Ей, какво правиш? - Точно така.
Ще помоля мъжете да напуснат стаята.
Ти също си мъж! - Аз съм художник.
Запознат съм с женската голота. - Но…
Аз ще остана. - Благодаря.
Нобу…
Това е…
Няма нужда от тревоги.
Просто е използвала прекалено много от силата си на жрица.
Ще се възстанови, ако си почине добре.
Разбирам.
Съжалявам. - Не се тревожи. Почивай си.
И без това мислех да ти благодаря. - Да ми благодариш?
Имам предвид… това се случи заради мен.
Колко егоистично.
Направих го за годеника си.
Цезаре, чух,
че най-накрая си се докопал до източна жена.
Само ти ли не виждаш, че те са нецивилизовани варвари?
Такъв си женкар.
С удоволствие бих описвал мекотата на кожата на източната ми жена
в продължение на "Хиляда и една нощ".
Безполезен червей. - Цезаре, това е достатъчно!
Какво имаме тук? Да разбирам, че е човек от Изтока.
Просташката ти физиономия те издава.
Вероятно идваш от провинциален клан.
Баща ти сигурно също вони на провинция.
Тишина!
Копеле!
Повече ми приличаш на животно.
Ичихиме…
Сигурно се притеснява за Мицухиде.
Ей, погледнете това!
Западни дрехи? Какво за тях?
Носи ги охраната на жените.
Казаха ми, че е традиция на Западната звезда.
Не знаех, че баща ти ти е слабост.
Цезаре! - Ето, точно това имам предвид.
Губиш контрол над емоциите си и побесняваш, Акечи Мицухиде.
Това е истинското ти аз. - Накъде биеш?
Бях любопитен
защо някой умен като теб работи за Нобунага.
Стана ми ясно от видяното.
Всичките ти нервни изблици са свързани с баща ти.
Не говори за това. Само предполагаш.
Но вероятно е истина.
Каквито и да са причините,
амбицията на Нобунага е начин
да се отърсиш от сянката на баща си.
Не говори глупости!
Ако си неспособен да владееш Регалия, не можеш да искаш господство.
Бива те само за стратег.
Азучи изплува в нормално време.
Бариерите на лей линиите се затварят.
Връзката с навигационната система е прекъсната.
Нобунага. - Как е Химико?
Много по-отпочинала.
Нека се сменим. Аз ще я наблюдавам, ти си почини.
Но… - Трябва да говоря с нея.
Какво има? - Това, за което спомена преди.
Че сме се запознали в миналото.
И преди си го казвала.
За какво говореше? - А, относно това ли?
Когато бях малка,
бях пратена при Портата към ада да тренирам като жрица.
Тогава се срещнахме…
Не ме е страх.
Не ме е страх, не ме е страх…
Не се приближавай!
Не ме е страх…
Изобщо не ме е страх!
Не ме е страх!
Ей, добре ли си?
Казвали са ми, че обикновени хора не могат да минават през бариерата.
Кой си ти?
Лодката ми се отклони от пътя и се озовах тук.
Какво е това място?
Портата към ада.
Свещено място. - Свещено място?
Където животът среща смъртта
и те се събират.
Има обичай цели поколения жрици от Яматай
да идват и да тренират тук.
Аха. Значи си принцеса.
Какво правиш, когато тренираш?
Бия се с чудовища. - Чудовища?!
Къде са чудовищата?! - Не можеш да ги видиш.
Какво?
Те са душата ти.
Душата ти създава чудовищата. - За какво говориш?
Сега се смей!
Защото убих чудовищата. - Какво?
Страх те е само защото изгледаш сякаш ще заплачеш.
Смей се и забрави за всичко!
Ей, къде отиваш?
Довиждане! Късмет с тренировката ти!
Аз ще вървя. - Ей!
Откъде си? Кой си ти?
Аз ли?
Някой, който се е изгубил!
Чак след като тренировката ми приключи,
разбрах, че си наследник на Ода, познат като Глупака.
Това се е случило?
Бариерите, пазещи Портата към ада, са замъглили спомените ти.
Но фактът, че беше допуснат в свещена земя,
неприкосновена за смъртни, показва, че лей линиите те приемат.
И понеже са ме приели, избра да ми станеш съпруга?
Не говори глупости!
Влюбих се в теб от пръв поглед!
Изведнъж ми стана зле.
Колоните на Херкулес са се отворили.
Трябва да действаме бързо.
Време е и ти да се включиш.
Чаках дълго за тези думи.
Веднага ще замина за Изток.
Думите ти ме ободряват, най-добри ми генерале.
Погледът ти реже скали,
а дъхът ти възпламенява дори полярните ледове.
Не заслужавам такава чест.
Лоялността ти е похвална.
Крал Артур…
Подобно на великия Ахил,
и вие, кралю Артур, сте несравним и велик!
Заповядвам ти, в името на Краля спасител:
върви и сей хаос!
Да, Ваше Величество!
Не знаеш, въпреки че семейството ти носи името Кагуя?
Наистина не знаеш нищо. - Какво трябва да знам?
Жана Кагуя д'Арк.
"Кагуя" е дума, която идва от Стълбата към небето.
Не разбираш ли?
От момента, в който си се родила в село Домреми,
си била свързана с Източната звезда.
Ами… - Колко жалко.
Такава невежа жена е съперничката ми в любовта.
Не, не трябва да ставаш още.
Химико!
Мразя това!
Мразя как се преструваш, че не разбираш чувствата си,
че спокойно си стоиш до годеника ми.
Не те понасям! - Моля?!
Просто се мъча по-добре да го разбера.
Ти си момиче! Бъди честна!
Колко още мислиш да се заблуждаваш?
В честта си на кралица от Яматай…
Не, като жена! Ще спечеля сърцето на годеника си!
С това ти обявявам война. Задължена си да приемеш.
Значи си сериозна…
Не се шегувам.
Обичам годеника си от цял звезден цикъл.
От толкова дълго? - Изненадана ли си?
Нямаш шанс да спечелиш.
Няма да загубя. - Какво?
И аз го обичам.
Няма да ти позволя да спечелиш!
Как си?
Какво става?
Приготви се, Глупако.
Да. Войната започна!
За какво говорят? - Кой знае?
Чезаре е невероятно неприятен човек.
Ще получиш болезнена смърт. Очаквай я с нетърпение.
Кое хората наричат "Поема на смъртта"?
Воините от Изток пишат поезия, за да се подготвят за смъртта.
Мога да занеса твоята на Ичихиме.
Копеле! - Погледни се в огледалото.
Не успя да признаеш чувствата си на жената, за която ти пука.
Колко грозно и обвито в омраза е лицето ти.
Млъкни! Ти криеш лицето си под маска!
Нямаш право да говориш така. - Не мислиш ли,
че невидима маска, която скрива чувствата ти,
е много по-лоша от маска, която всички виждат?
Бях ранен по време на дуел за една дама.
Мислех да нося маската, докато раната зарасне,
но стана популярна сред жените.
Чудя се дали мислят,
че е съблазнително, че крия лицето си.
Оттогава маската е второто ми лице.
Изглежда пристигнахме.
Генерал Цезар, насам, моля.
Не заслужаваш Ичихиме. - Какво?!
Тя е много по-благородна и мъдра от теб.
Ти дори не можеш да управляваш Регалия.
Не си достоен за нея.
Аз съм единственият, който може да я ощастливи.
Това е нелепо!
Ще се оставиш ли да умреш тук?
Сбогом, Акечи Мицухиде.
Цезаре!
Защо?
Защо не съм достоен?
Това е…
Капан ли е? Или…
Предполагам, че Нобу би казал: "Беше неизбежно".
Давай, давай!
Късмет! Макар че не можеш да управляваш Регалия!
Лоялни служители на великия крал Артур,
дойде време да отдадете живота си за идеалите на Краля спасител!
Да създадем свещен свят…
И да постигнем идеална хармония!
Да създадем свещен свят
и да постигнем идеална хармония!
Да създадем свещен свят
и да постигнем идеална хармония!
Всички кораби да излитат!
Да спасим този обширен свят!
Варварите от Изтока ще отворят входа до Светия Граал.
Вероятно и това бе предсказано от лей линиите.
Скоро ще пристигне в замъка Овари.
Пригответе котвите.
Пригответе рампа, за да транспортираме Химико.
Подозирах, че си забелязал.
Не съм лекар,
но съм убеден в уменията си да виждам лей линии.
Е? Какво мислиш за лей линиите, които текат в мен?
Потокът на енергия е слаб и може да спре всеки момент.
Знаела си, Химико?
Кралиците на Яматай живеят малко.
Не мога да избегна тази съдба.
Имам една молба.
Недей да казваш на никого.
Годеникът ми не бива да научи за това.
Обещавам.
В замяна, след като умра,
можеш да използваш тялото ми.
Направи ми дисекция и изследвай колкото искаш.
Казваш ми да ти направя дисекция?
Искам да съм последната с такава съдба.
Всеки човек има друго аз,
което не позволява никой да вижда.
Те се смеят, скривайки мъката си, и плачат, прикривайки радостта си.
Какво лице крие Отшелникът
в сърцето на този човек.
За да те защитя,
аз ще дам
всичко, което имам!
Синият пламък
ще ни води към нашата среща.
Той блести в съня ми,
който сънувам така често.
Ако някой ден падна, цялата в стрели,
дано ти да лежиш в ръцете ми,
да спиш спокойно.
Чувствата ми никога няма да се променят и да изтлеят.
Ще те следвам през времето, през проблемите.
Мога да видя светлината
в твоите очи.
Моля те, само гледай към мен.
Превод: vaskosasuke Превод на песните: GFotaku
Редакция: mrnkaloto от Eastern Spirit
Понякога не можеш да отстъпиш,
независимо колко голяма е стената на пътя ти!
Следва: "Императорът"
Нобу е единственият император за мен!
SugoiFanSubs ® 2014